Днес имаме нова ученичка. Заповядай, представи се.
Аз съм Минори Асагири. Приятно ми е.
Минори Асагири
МОБ ПСИХО 100
Раздор ~Избор~
Баща ти е шеф на компания? - Супер!
Искате ли да дойдете на гости? - Искам!
Хайде да вдигнем парти за добре дошла. - Който ще идва, да се запише тук.
Как няма да се запиша!
Няма смисъл да питаме Кагеяма, а? - Не.
Кой е онзи? Мухльото на класа? - Знам ли? Безразличен ми е.
Едва се откроява.
Надежда
Ясно, ясно...
Хората тук са точни копия на истински личности.
Това, което преживяваш сега,
е паралелен свят, една възможна вселена
при малко по-различни обстоятелства.
Ще наблюдавам как се справяш в тази нова среда без силите си.
Не ми казвай „Не знам“!
Уроците ми толкова ли са ти скучни? Остани прав както си.
Трябваше само да събере числата. - Много е смотан.
Стига вече... - Застинал е като статуя.
Имаше много взаимоотношения в истинския живот
и имаше късмета да си заобиколен от добри хора. Особено рядко обкръжение.
Нямаш ни телефон, ни портмоне, че даже родители нямаш?
Айде бе! А да ти оформя носа искаш ли? - Моля те... пусни ме...
Какво? Искаш да си ходиш ли? Ела ми! - Подреди го, Сугимото!
Къде гледаш, бе?
Талантливият ти брат тук е пълен непознат.
Явно се въздържаш да ползваш силите си в личния си живот.
Допускам, че се опитваш да станеш по-добър човек,
като развиваш социалните си умения вместо силите си,
но подобна мисъл е позволена само на надарените хора.
Това само показва колко наивно приемаш истинския свят.
Ако бях малко по-силен...
Ето, пийни малко мляко! Не каза ли, че го обичаш?
Нямаше ли това предвид? Но сега смърдиш на мляко!
Някой по-добре да избърше това.
Навярно това ти се струва необяснимо,
но тя те тормози, за да затвърди социалната си позиция,
и това е нещо, което тя прави ежедневно.
Ако не станеш по-силен, ще бъдеш използван, експлоатиран
и тъпкан непрестанно.
Безнадеждно е.
Сигурно Шигео е загубил. - Даже не са минали 30 минути.
Много се забави! Трябваше да е свършил за минута.
Ако това продължи, съзнанието му ще се разпадне. Ще умре!
Моб може сам да решава проблемите си.
Той има силна страна, за разлика от мен.
Не се надявай. Веднъж щом той се събуди, горко ни.
Страх, тревога, гняв...
Всички отрицателни емоции се трупат в теб.
Напълно естествено е, след като живя в този свят шест месеца без силите си.
Не бива да използваш силите си погрешно.
Виждах духове още от раждането си. Даже имах силата да ги прогонвам.
Отначало използвах силите си за добро,
давайки съвети и разрешавайки проблеми.
Но майка ми я порази неизвестна болест,
а сметките за лечението й бяха непосилни за мен.
Накрая поех по черния път,
убивайки хора за пари.
Даже не спях, за да печеля колкото мога.
И все пак майка ми умря.
Причината за болестта й остана мистерия. Всеки свиваше рамене.
Но тогава разбрах...
След смъртта й майка ми се превърна в зъл дух и каза...
Вината е изцяло твоя!
Собствените ми действия ми навлякоха зло
и това зло я измъчваше.
Трябваше да се усъмня в начина си на живот,
в начина, по който ме използваха. - Рано вчера известният екстрасенс...
Станах зъл дух и реших този път да използвам силите си за себе си.
Да променя света!
Започнах да наказвам злодейците.
Останех ли в онова момиче,
знаех, че ще мога да накажа и онези самопровъзгласили се екстрасенси.
Така избрах да използвам силите си.
Можеш да използваш силите си за себе си...
Не. Ти трябва да ги използваш! Вече разбираш, нали?
Заповядай.
Не е редно.
Не знаеш ли, че храненето на улични котки е лошо?
Какво ще правиш с котката? - Нищо.
Моля? Горкичката.
В такъв случай по-добре направо да умре!
Ще я занеса в приюта.
Недей... Аз ще я взема. - Не смей да плашиш Асагири!
Вратата се разби! - А беше толкова здраво запечатана...
Стана, защото не концентрира толкова много от силите си тук.
Можем да избягаме. - Повикайте линейка! Изведете ранените!
Ти няма ли да бягаш? С Шигео е свършено.
Защо оставаш? - Защото му вярвам.
В тази ситуация? Чак толкова ли си тъп?
Да, чак толкова.
Сигурно и на теб за първи път някой ти възлага толкова доверие.
Моб вярва в нас. Защото е глупав.
Имам още полза от него, така че бягството не е вариант.
Е, не мога да изкарам скритите му способности сам.
Тогава ще е по-ефективно да го манипулирам в сянка.
Размислих. Оставам.
Е, остава да чакаме. - Не. С чакане няма да върнем Шигео.
Налага се лично да се погрижа.
Ядосан ли си? Бесен ли си?
Мразиш ли ги? Презираш ли ги? Те са тумор за обществото.
Спри да ги оставяш да те използват.
Ти ще се преродиш като мой поддръжник.
Аз ще ти дам сила.
Насочи негативните си емоции срещу света и го взриви!
Малко ми е трудно да вляза... И Шигео е пробил този щит? Мамка му!
Усещам как духовната ми сила расте. Ще мина!
Успя ли?
Длъжник си ми. А в замяна се върни с победа.
Какво ти има?
Мога да кажа на бодигардовете на тати да те направят на палачинка!
И какво?
Извини се.
Да... Заличи я! - Извини се.
Съжалявам...
Ако отново ме тормозиш...
Пукни, чудовище!
По-добре да умреш.
Какво съм ви сторил? Не мога да разбера...
Но няма значение.
Нищо няма значение.
Готово. Най-после се промени.
Толкова приличаше на мен,
затова не исках да поемеш по същия път като мен.
Хей. - Сополът проговори?
Олеле, бая си затънал, а?
Хей, разпознаваш ли ме? - Какво е това създание?
Всъщност преди това... Ето го.
Стига си се спотайвал.
Как можа да се вържеш на тези илюзии?
Хубаво. Ще използвам всичката си натрупана духовна сила...
Време е за малко шокова терапия!
Спомни си, Шигео.
Отвън с Рейген те чакаме!
Рей... ген? Кой е това?
Ало, Моб? Прощавай, но можеш ли сега да дойдеш в офиса?
Излезе голяма работа.
Учителят ти има нужда от помощ, побързай.
Учител?
Стига си си ползвал силите за глупави неща в този глупав свят!
Какъв пример ще бъдеш за малкия си брат?
Малкият ми брат? Пример?
Това са обувките на Рицу. Обул съм ги по погрешка.
Стига си играл по свирката на Могами.
Успя да опазиш ценностите си дори когато се би с Ханадзава!
Вярно... Не бива да ползвам силите си срещу други хора.
Пък и как може да се оставяш на обикновени хора като тях?
Ще посрамиш клуба по бодибилдинг! Къде отидоха всичките ти мускули?
Не знам колко време си прекарал в тази дупка,
но това въобще не си ти.
Или искаш любимата ти Цубоми да те мрази?
Браво.
Бате. - Хей.
Мускули! Мачкай!
Това е малко прекалено...
Спомням си. - Спомни ли си ме? Твоят партньор!
Не, не съвсем... - Сериозно ли?
Шегувам се. Благодаря, Трапчинков.
И какво като спомените ти са се върнали?
Шестте месеца тук завинаги са се отпечатали върху сърцето ти.
Знам, че чуваше гласа ми подсъзнателно.
Могами...
Както ти каза, светът може да е жесток и несправедлив.
Ти ми помогна да го видя в нова светлина.
Не ми казвай, че... - Наистина съм благословен.
Трябва да бъда по-благодарен на хората около мен,
щом се върна в истинския свят.
Значи така?
А аз си мислех, че намерих поддръжник. Какво разочарование.
И още нещо.
Хората могат да се променят един друг.
Аз се промених благодарение на другите.
Станах по-силен, отколкото ако бях останал сам.
Щом аз успях да се променя, значи всички могат.
Това значи, че никой не е ненужен. - Не казвай нищо повече...
Или ще ти покажа ада!
Дори онзи аз, когото ти създаде, да ти се поддаде,
аз няма да го сторя.
Аз няма да побегна. Все още не съм спасил лошата Асагири.
Духовна мутация?
Налага се да се бием! Готов ли си, Шигео?
Явно няма защо да се притеснявам.
Задават се още!
Всеки жител на този свят е...
Шигео!
Това е...
Ще победя този зъл дух и ще се върна в реалността.
И какво ще постигнеш?
Нито животът ти ще се промени, нито обществото.
Пак ще има неща, които ще ти досаждат и притесняват.
Външният свят е... страшен?
Животът е вбесяващ, безсмислен и толкова, толкова болезнен.
Мога да ги чуя...
Гласовете на мъртвите ми говорят.
Толкова много писъци...
Умрели са, докато са се чувствали така?
Така ли са се чувствали, докато са били живи?
Светът е толкова жесток...
Наистина ли ще мога да...
... мощ... - Този глас!
Помощ...
Да... Точно така.
Дойдох тук, за да спася някого.
Винаги съм смятал, че силите ми няма да са от полза на никого,
но сега ще ги използвам, за да спасявам!
Каквото и да правиш, няма смисъл. Не можеш да ме победиш!
Шигео... ти успя. Проклет да бъда!
Ти не си същото момче, което бе досега.
Кой си ти?
Сега разбра ли колко е страшен?
Това е истинската форма на Шигео Кагеяма,
която разкрива, когато е бесен...
Трапчинков.
Опасно е, затова се отдръпни и остави на мен.
Наистина, кой си ти?
Могами пропусна нещо, което спеше дълбоко в Моб.
Човешкото сърце има две страни.
Точно както щастието свети в мрачната сянка на скръбта,
само в най-дълбокия мрак на страха
засиява куражът.
Силният взрив от позитивните емоции на Моб на 100%
унищожи великия зъл дух Могами.
Или поне така изглеждаше.
След като изгубиха мен, техният съд,
всичките зли духове, които погълнах и контролирах, ще бъдат освободени.
Дори аз не мога да ги спра.
Шигео! - Трапчинков, върни се преди мен!
Ще се справя!
Сигурен ли си за това?
Ще спася Асагири!
Ще прогоня всички духове, преди да си тръгна.
Обещавам да се върна. Не се тревожи.
И мен ли се опитвате да изядете? Да видим дали ще ме хванете!
Елате ми!
Чакам те от другата страна!
В този свят
всичко се състои от духовни тела.
Трябва да ги прогоня всичките!
Колкото и да се съпротивляваш,
пътят ти ще те отведе там, където отведе и мен... Към разруха.
Ще я спася... Аз...
Няма да се предам!
Разбирам.
Съдът ти най-после беше счупен
и това е същността ти?
Мислех те за пътник. Доста се забави.
Да, много време мина... Учителю, как е Асагири?
Щом ти си буден...
Той е още... - Ти направи избора си.
Ще продължа да те наблюдавам, за да видя дали бе правилният.
Никъде няма да ходиш, животинче.
Получих неочакван трофей. Благодаря ти.
Този не е ли... Въобще не го забелязах.
Ще се постарая да го отгледам добре. Довиждане и до нови срещи.
Кагеяма? - Да.
Какво? Познавате ли се?
Не, сигурно си спомня само онова, което стана там.
Винаги ли си била такава?
Да... Такава съм. Прощавай.
Наистина... съжалявам...
Съжалявам! Съжалявам!
Всичко е наред. Разбирам.
Какво разбираш? - Че хората могат да се променят.
Могами и Асагири ме научиха на това.
Хората около мен също ме промениха.
Вече знам, че аз също мога да променям останалите,
затова се радвам, че се срещнахме.
Благодаря ти...
Значи казваш, че те е спасило момче на твоите години?
Да, защо?
Нямаше ученик сред хората, които наех.
Даже не е бил молен да бъде там,
но успя да прогони зъл дух, който никой не можа да прогони,
и си тръгна, без да каже нищо.
Много готино. Надявам се да се срещнем отново.
Направих малко проучване и това ми хвана окото.
РЕЛИГИЯТА НА ПСИХОШЛЕМА
Това не е ли...
Религиозната ни организация няма да оцелее само с дарения.
Ще бъде невъзможно да построим щаб.
Да не споменаваме, че основателят ни още не се е появил.
Благодарим ви за доверието. Имате постъпила сума от 500,000,000 йени. Благодарим ви. Текущ баланс: 500,010,180 йени
Учителю, защо не поиска наградата?
Виж колко много хора пострадаха. Не бих нарекъл това успех.
Никога не трябва да приемаш пари, ако мислиш, че не си ги заслужил.
Ако го направиш, ще започнеш да избираш само лесния път.
Просто се боиш да поемеш отговорност. - Нищо подобно, тъпчо!
Както и да е, нищо добро не е излязло от къпането в богатство и власт.
Могами също позволи на силите му да го погълнат.
По-добре да работиш почасово за мен,
вместо да ставаш известен и важен.
Само не започвай пак...
Превод и субтитри МАТЕЙ КРЪСТЕВ и ГЕОРГИ ГИНЕВ
Стига си се лигавил със съучениците си, Моб! Заети сме.
Те се възползват от теб! Ех, нищо не си научил.
Следва в „Моб Психо 100 II“: „Самотният Уайти“.
САМОТНИЯТ УАЙТИ
Дивидита? Отлично решение!